Николай Лилиев
Погасва споменът далече…

chitanka.info

Погасва споменът далече,

        и миналото е мечта.

        Навън шуми. Пред тъмни речи

        мъртвеят немите уста.

Към петият етаж понесен

        по стълбите аз чувам смях,

        и някаква незнайна песен

        навява на душата страх.

О тая горестна забрава

        на чувството, че си самин,

        че не за тебе засиява

        от свойта лодка Лоенгрин,

че не за тебе се обсебят

        тъми от будни светила,

        че не за тебе снежен лебед

        размахва белите крила,

че не и тебе упоява

        лъхът на син и строен крин.

        О тая горестна поява

        пред първий акт на Лоенгрин!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.